![<p>Luka Vuksanović</p>](https://static.slobodnadalmacija.hr/images/slike/2024/09/04/o_27936614_1024.jpg)
Profesorica srpskog jezika i ravnateljica Pete beogradske gimnazije Verica Rakonjac Pavlović napisala je potresan tekst o djevojčici iz škole na Vračaru koja je istrčala tijekom pucnjave kako bi spasila svog brata.
Ravnateljica u tekstu opisuje što se sve dogodilo u školi i apelira da se ne piše o učeniku koji je pucao na djecu već o hrabrosti djevojčice koja je spasila brata.
Njenu objavu prenosimo u cijelosti:
- Ljubav sestre prema bratu! Kažu da je dječak - ubojica iz dobre obitelji i da je bio odličan đak... Niti je on iz dobre obitelji, niti je odličan đak, iako je imao sve petice... Dobra obitelj je jedino ona u kojoj ima ljubavi između članova obitelji i prema drugim ljudima, a sve ostale obitelji su, nažalost, manje ili više loše i to se odražava na psihu svakog djeteta i ne može se nadoknaditi ni sa čim.
Odličan đak nije onaj koji ima sve petice, nego onaj koji je razuman, razumniji od druge djece.Na suprotnoj strani od ovog djeteta koje nikoga ne voli, (nažalost česta pojava kod djece i odraslih u današnjem vremenu otuđenosti), stoji djevojčica koja je nevjerojatnom pribranošću uspjela spasiti sebe, da pobjegne iz učionice...
Zadivljena sam njenom hrabrošću da se pomakne s mjesta pred ubojicom koji puca u svim pravcima, a kamoli da dotrči iz četvrte klupe do vrata i da istrči iz učionice... Ta učionica nalazi se u prizemlju, nedaleko od izlaza iz škole... Kada je već bila toliko pribrana i hrabra da istrči iz učionice, po logici svakoj bilo bi da spašava sebe i da trči prema izlazu iz zgrade najkraćim putem... da traži pomoć na ulici ili prema ravnateljevom i nastavničkom uredu... Sve se to nalazi u blizini kabineta za povijest, desno hodnikom, odmah iza ugla...Ali ne....
Ona nije trčala ka izlazu iz škole do kojeg bi vrlo brzo stigla... Ona je otrčala lijevo, u suprotnom pravcu, prema drugom hodniku, prema kompliciranom prolazu sa teškim staklenim vratima koja je trebalo otvoriti i brojnim stepenicama, na kojima ju je ubojica mogao stići da je krenuo za njom... Ona je trčala vrlo dugim praznim hodnikom, koji spaja dvije zgrade ove škole... Trčala je u suprotnom pravcu od izlaza iz škole da bi dotrčala do druge zgrade u kojoj se nalaze niži razredi učenika... A tamo je njen mlađi brat.
Kolika je ljubav nju nosila kada je istrčala iz svoje učionice i nije bježala ka izlazu nego je trčala pravo do učionice svog mlađeg brata... da obavijesti njegovu učiteljicu da zaključa učionicu i da sakrije djecu... Ta djevojčica nije postupila onako kako bi postupila većina ljudi čiji je život u velikoj opasnosti... da spašava sebe i istrči što prije van iz zgrade... Ona je otrčala kroz duge komplicirane hodnike i stubišta do druge zgrade (što uopće nije blizu) da spašava svog mlađeg brata ...To je ljubav.
To je dijete iz dobre obitelji koja ga je naučila da voli ... Iako je njen život bio u opasnosti, iako je bila u šoku i svjedok stravične tragedije u svojoj učionici, ona je ipak imala svijesti i snage da trči i spašava svog mlađeg brata, a ne samo sebe. Pričajte djeci svojoj o ovoj djevojčici kojoj je samo ljubav dala snagu da pobjegne i da spašava svog mlađeg brata, u trenutku kada je njen život bio najugroženiji.
Sva djeca su doživjela veliku tugu i bol... samo primjerima plemenite ljubavi možemo liječiti njihove rane... i svoje.
Neka spavaju u miru mali anđeli kojih više nema. Spašavajmo djecu koja su preživjela.Ne govorite da je dječak ubojica bio super đak, da je bio genije, da je iz dobre kuće...
Ništa od toga nije istina. Ova djevojčica koja je trčala kako bi spasila mlađeg brata, kada je njen život bio najugroženiji je za primjer, za pohvalu, za medalju, za ljubav prema drugom biću, za humanost, plemenitost, hrabrost, koja vrijedi više od svake ocjene i odličnog uspjeha i bilo kakvog uspjeha u životu i karijeri - napisala je ravnateljica, doosi Telegraf, a prenosi 24 sata.